IV. Határozatlan névmások

1.	Ha tettem valami jót veled, szánd meg összeomló házamat, és kérlek, ha van még helye a könyörgésnek, válj meg ettől a szándékodtól! 
2.	 “Hé, paraszt – mondta –, ha láttál teheneket menni ezen a dűlőn, segíts, és leplezd le a lopást!” 
3.	Ezek kezdeményezik, hogy tartsák vissza Silliust és Velaniust és akiket még esetleg el tudtak fogni. 
4.	Tehát a ligur, elöl haladva, a sziklákra és az esetleg régiségük miatt kiálló gyökerekre hurkokat kötött. 
5.	Ariovistus követelte, hogy Caesar ne vigyen magával gyalogságot a tárgyalásra. 
6.	Caesar megparancsolta övéinek, hogy egyáltalán ne dobjanak vissza fegyvert az ellenségre. 
7.	Igen sokszor megtörténik, hogy akik valami jó hírt akarnak hozni, hozzáköltenek valamit, hogy ezáltal örvendetesebbé tegyék azt, amit hírüladnak. 
8.	Nem azt tenné tehát – mondhatná valaki –, ami hasznos, ami előmozdít? 
9.	Ki az, apám, aki így kíséri azt a férfit mentében? A fia, vagy talán unokái nagy törzséből valaki? 
10.	Kelj ki a mi csontjainkból, valaki, bosszúállónak! 
11.	Egész Galliában azoknak az embereknek, akik számítanak és tiszteletben állnak valamennyire, két fajtája van. 
12.	Hogy valami azért a szabinoknak is jusson, a polgárokat Curesről nevezték el. 
13.	Válasszátok meg consulnak T. Otaciliust – nem mondom, hogy ha ezt mind, de ha legalább valamit teljesített belőlük az államnak. 
14.	Amikor pedig ezt nem tehettem, nyugton maradtam, de nem félredobott módjára, nem is bizonyos méltóság nélkül viseltem az időknek azt a fájdalmas fordulatát. 
15.	Ez azonban mégsem történhetett a mi praetori cohorsaink és a Mars-legio bizonyos vesztesége nélkül. 
16.	Odafutott hozzám valaki, akit csak névről ismertem. 
17.	A nyugalmat kell kívánnunk – amit a hatalmon levők, úgy tűnik, biztosítani fognak, ha egyesek képesek lesznek türelmesebben viselni az ő hatalmukat. 
18.	A béke kísérője, a nyugalom társa és a már jól megalapozott államnak egyfajta növendéke az ékesszólás. 
19.	Időnként felmerült a lelkemben egy bizonyos félelem és fájdalom, amikor belegondoltam, hogy egykor majd elkövetkezik ennek a fénynek a vége és az élet minden örömének elvesztése. 
20.	Démétrios egy bizonyos Domitiust, Caesar vendégbarátját elfogta és megfojtotta. 
21.	Valahányszor bármelyik cohors kilépett a körből és támadást indított, az ellenség szélsebesen visszahúzódott. 
22.	Ha kettőjük közül valamelyik el nem megy a parthus háborúba, úgy látom, nagy viszályok fenyegetnek, amelyeket fegyveres erő fog eldönteni. 
23.	Hogyha a kettő közül valamelyikben véteni kellene, inkább tűnnék túl félősnek, mint óvatlannak. 
24.	Se nem győzött, se nem győzetett le egyikük sem. 
25.	Dionysios adott Diónnak egy háromsorevezős hajót, hogy azzal hajózzon el Korinthosba, azt mutatva, hogy ezt mindkettőjük érdekében teszi, nehogy egymástól való félelmükben valamelyikük megelőző csapást mérjen a másikra. 
26.	A germánok bármekkora számú nyerges lovasnak bármilyen kevesen a közelébe mernek menni. 
27.	Ha Róma-városbeli lennél vagy szabin vagy tiburi, vagy bárki, aki higiénikusan mossa a fogait, akkor sem akarnám, hogy mindig mindenütt vigyorogjál. 
28.	Ő most a sötét úton megy oda, ahonnan, azt mondják, senki nem tér vissza. 
29.	Ha ugyanis a művészetet így határozzuk meg, szerintem szónoki művészet nincs is. 
30.	Mindenkinek megtiltja, hogy valakit is megöljenek. 
31.	Az a sorscsapás kiirtotta a rágalmazásnak ezt az egész fajtáját, hogy többé senki ne merészelje kifogásolni az én consulságomat. 
32.	Nagyon rosszul esett, hogy valaki is előbb hallotta, mint én. 
33.	Elég meggondolatlan, hogy ne mondjam, vakmerő emberre vallott bármihez is hozzányúlni azokból. 
34.	Vagy talán a természet szerint való bármi, ami az értelemmel ellenkezőleg történik? 
35.	Még szónokolni merészelsz bárki élete dolgában? 
36.	És itt még valaki kiejti nekem a “szelídség és irgalmasság” szavakat… 
37.	A hazának ugyanis többet nyújtottunk, mint amennyit bárkinek a lelkétől is megköveteltek. 
38.	Teste az éhezést, fázást, virrasztást tűrő, jobban, mint bárki hihetné. 
39.	Elöljáróban elmondhatom, hogy minden háború közül, amit valaha is vívtak, a legemlékezetesebbet készülök megírni. 
40.	Curesben lakott Numa Pompilius, az egész isteni és emberi jogban legjáratosabb férfiú – már amennyire bárki is az lehetett akkoriban. 
41.	Ha ért nálad valamit egy ajánlásom is, kérlek, hogy ez most érjen. 
42.	Ha valaki félénk a nagy és veszélyes dolgokban, az én vagyok. 
43.	Igyekezni fogok, hogy rajtad kívül senki ne vegye észre a fájdalmamat, ha egy mód van rá, még te se. 
44.	Ha békénk volna Itáliában, akkor úgy gondolnám, hogy aki a ti törekvéseiteket bármi módon akadályozza, az nem gondol a ti szabadságotokra. 
45.	Amíg lesz bárki olyan, aki téged védeni merészel, életben maradsz. 
46.	A consul, amíg teljesen be nem sötétedett, össze volt akaszkodva az ellenséggel. 
47.	Azelőtt senki – se gyalogos, se lovas – nem ment át Caesartól Pompeiushoz. 
48.	Közülük senki nem ostobább, mint L. Domitius, se nem állhatatlanabb, mint App. Claudius. 
49.	Egyáltalán nem ijeszt meg a végzet rendelése. 
50.	Attól fogva az a hatalmas férfiú egyáltalán nem volt hadvezér. 
51.	Philotimos nemcsak hogy nem jön, de még levélben sem értesít, hogy mit végzett. 
52.	Aki aprítja az ellenséget, az számomra karthagói lesz, bárki lesz is. 
53.	Caesar lassacskán arra az elhatározásra jutott, hogy Dumnorixet kordában kell tartani és vissza kell rettenteni, amilyen eszközökkel csak lehet. 
54.	Mindazokat, akiket hallottam rád panaszkodni, lecsendesítettem, ahogy épp tudtam. 
55.	Ezért aztán hagyjanak fel egyesek a további kérdezősködéssel, mert különben a legöregebb hajóra rakatom őket és elszállíttatom bármilyen széllel bármilyen földekre. 
56.	Ami gyógyítható, akárhogy is, de meg fogom gyógyítani. 
57.	Mindannyian dicséretben részesültek a gyűlés előtt, és ki-ki érdeméhez mérten jutalmat kapott. 
58.	Mindenki akkora dolgokat dicsér, amekkorát reményei szerint tud utánozni. 
59.	Ki-ki ahogy állt, úgy fekszik, és megtartja a sort. 
60.	Szétszélednek a tyrosiak, kit hová hajt a bolyongás. 
61.	Előadja, hogy melyik fáradalmat hogyan kerülje vagy viselje el. 
62.	Ő tanított meg mindenkit a maga párjával összekapcsolódni. 
63.	Mindenki maga ismeri magát a legkevésbé, és mindenki magáról alkot véleményt a legnehezebben. 
64.	Appius Claudius vádolta az optimatákat, a jelöltek közül pedig épp a leghitványabbakat és legalacsonyabb rendűeket magasztalta. 
65.	A kétesélyes csata sokakat elemészt mindkét oldalon, méghozzá épp a legbátrabbakat. 
66.	Most alig jutok oda tíznaponként. 
67.	Beszédének minden harmadik szavával engem szólított meg. 
68.	Hány olyan ember van tehát, aki az álmoknak engedelmeskedik, aki érti, aki megjegyzi? 
69.	Az emberek hány százaléka tagadja, hogy a gyönyör jó dolog? 
70.	Mint egy hajókötél kitekeredése, olyan az idő múlása: semmi újat nem hoz, és sorjában mindent újra leperget. 
71.	Vedd tehát fontolóra sorjában mindegyiket, hogy milyen. 
72.	Akik közülük származásra és gazdagságra a legnagyobbak, azok tartják maguk körül a legtöbb clienst. 
73.	Aki a leginkább fel van szerelkezve erénnyel és bölcsességgel, az tűnik ki a leginkább a barátságok ápolásában. 
74.	Minél hozzáértőbb és tehetségesebb valaki, annál idegesebben és nehezebben tanít. 
75.	Minél nagyobb valaki, annál engesztelhetőbb haragú.